ПРОЕКТ
вноситься народними депутатами України

О.П. Продан
М.В. Кобцевим
А.В. Журжієм
Т.Г. Остріковою
Д.В. Святашом
Т.Р. Козаком
Ю.В. Вознюком
О.В. Кужель
А.М. Кісельовим
О.Ю. Кришиним
Ю.Ю. Бабієм
А.С. Євлаховим
Т.З. Юриком

Закон УкраЇни

Про внесення змін до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" 

Верховна Рада України п о с т а н о в л я є:
I. Внести до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" (Відомості Верховної Ради України, 1999 р., № 40, ст. 365; 2000 р., № 32, ст. 255, № 46, ст. 391; 2006 р., № 26, ст. 210; 2010 р., № 48, ст. 564; 2011 р., № 23, ст. 160, № 36, ст. 362, № 45, ст. 484; 2012 р., № 36, ст. 420; 2013 р., № 21, ст. 208, № 41, ст. 551; 2014 р., № 4, ст. 61, № 22, ст. 781, № 44, ст. 2040, № 50—51, ст. 2057, 2015 р., № 42, ст.384, № 5, ст.410 ) такі зміни:

1. У статті 1:
1) в абзаці четвертому після слова "система" доповнити словом "збору,";
2) абзаци восьмий — десятий викласти в такій редакції:
"консолідована фінансова звітність — фінансова звітність підприємства, яке здійснює контроль, та підприємств, які ним контролюються, як єдиної економічної одиниці;
національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку — нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності підприємствами (крім підприємств, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність за міжнародними стандартами фінансової звітності та національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі), розроблений на основі міжнародних стандартів фінансової звітності і законодавства Європейського Союзу у сфері бухгалтерського обліку та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку;
облікова політика — сукупність принципів, методів і процедур, що використовуються підприємством для ведення бухгалтерського обліку, складання та подання фінансової звітності ";
3) в абзаці одинадцятому слова "та підтверджує її здійснення" виключити;
4) абзац дванадцятий викласти в такій редакції:
"фінансова звітність — звітність, що містить інформацію про фінансовий стан та результати діяльності підприємства";
5) доповнити статтю новими абзацами такого змісту:
"витрати — зменшення економічних вигод у вигляді зменшення активів або збільшення зобов’язань, що призводить до зменшення власного капіталу (за винятком зменшення капіталу за рахунок його вилучення або розподілення власниками);
доходи — збільшення економічних вигод у вигляді збільшення активів або зменшення зобов’язань, яке призводить до зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків власників);
звіт про платежі на користь держави — документ, що містить деталізовану інформацію про податки, збори та інші платежі підприємств, належні до сплати на користь держави відповідно до Закону, який подається підприємствами, що здійснюють діяльність з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення або заготівлю деревини і при цьому становлять суспільний інтерес.
До підприємств, що здійснюють діяльність з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, належать підприємства, які здійснюють діяльність з геологічного вивчення, в тому числі дослідно-промислової розробки, родовищ корисних копалин загальнодержавного значення та/або видобування корисних копалин загальнодержавного значення, та/або виконання робіт (здійснення діяльності), передбачених угодою про розподіл продукції щодо корисних копалин загальнодержавного значення, та/або транспортування трубопроводами, у тому числі з метою транзиту, вуглеводнів та хімічних продуктів;
звіт про управління — документ, що містить фінансову та нефінансову інформацію, яка характеризує стан і перспективи розвитку підприємства та розкриває основні ризики і невизначеності його діяльності;
звітний період — період діяльності підприємства, за який узагальнено інформацію про його фінансовий стан та результати діяльності;
капітал – різниця між активами і зобов’язаннями підприємства;
національне положення (стандарт) бухгалтерського обліку в державному секторі — нормативно-правовий акт, яким визначаються принципи та методи ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності для розпорядників бюджетних коштів, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та фондів загальнообов’язкового державного соціального і пенсійного страхування, розроблений на основі міжнародних стандартів бухгалтерського обліку для державного сектору та затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку;
підприємства, що становлять суспільний інтерес, — підприємства-емітенти цінних паперів, цінні папери яких допущені до біржових торгів, банки, страховики, недержавні пенсійні фонди, інші фінансові установи, які провадять діяльність на підставі ліцензії, та підприємства, які відповідно до цього Закону належать до великих підприємств;
таксономія фінансової звітності — склад статей і показників фінансової звітності та її елементів, які підлягають розкриттю. Таксономія фінансової звітності затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку;
інші терміни для цілей цього Закону використовуються у значеннях, визначених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі та міжнародними  стандартами  фінансової звітності, введеними в дію відповідно до законодавства, в залежності від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством".
2. У статті 2:
1) частину першу викласти в такій редакції:
"1. Цей Закон поширюється на всіх юридичних осіб, створених відповідно до законодавства України, незалежно від їх організаційно-правових форм і форм власності, на представництва іноземних суб’єктів господарської діяльності (далі – підприємства), які зобов’язані вести бухгалтерський облік та подавати фінансову звітність, а також на операції з виконання державного та місцевих бюджетів і складання фінансової звітності про виконання бюджетів з урахуванням бюджетного законодавства";
2) доповнити статтю частиною другою такого змісту:
"2. Для цілей цього Закону підприємства (крім бюджетних установ) можуть належати до мікропідприємств, малих, середніх або великих підприємств.
Мікропідприємствами є підприємства, показники яких на дату складання річної фінансової звітності за попередній рік відповідають щонайменше двом з таких критеріїв:
вартість активів — до 350 тис. євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) — до 700 тис. євро;
середня кількість працівників — до 10 осіб.
Малими є підприємства, які не відповідають критеріям для мікропідприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за попередній рік відповідають щонайменше двом з таких критеріїв:
вартість активів — до 4 млн. євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) — до 8 млн. євро;
середня кількість працівників — до 50 осіб.
Середніми є підприємства, які не відповідають критеріям для малих підприємств та показники яких на дату складання річної фінансової звітності за попередній рік відповідають щонайменше двом з таких критеріїв:
вартість активів — до 20 млн. євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) — до 40 млн. євро;
середня кількість працівників — до 250 осіб.
Великими є підприємства, які не відповідають критеріям для середніх підприємств та показники на дату складання річної фінансової звітності за попередній рік відповідають щонайменше двом з таких критеріїв:
вартість активів — понад 20 млн. євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) — понад 40 млн. євро;
середня кількість працівників — понад 250 осіб.
Чистий дохід  від  реалізації  продукції   (товарів,   робіт, послуг)  визначається  шляхом  вирахування з доходу від реалізації продукції, товарів,  робіт,  послуг  (у т.ч. платежів  від оренди об’єктів інвестиційної нерухомості) наданих знижок, вартості повернутих  раніше  проданих  товарів,  доходів,  що за договорами належать комітентам (принципалам тощо), та податків і зборів.
Новоутворені підприємства під час визначення відповідності критеріям застосовують показники на дату складання річної фінансової звітності.
Якщо підприємство однієї з наведених категорій за показниками річної фінансової звітності протягом двох років поспіль не відповідає наведеним критеріям, воно відноситься до відповідної категорії підприємств.  
Для визначення відповідності критеріям, зазначеним в євро, застосовується офіційний курс гривні щодо іноземних валют (середній за період), розрахований на підставі курсів Національного банку, що встановлювались для євро протягом відповідного року".
3. У частині першій статті 3 слова "фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів"замінити словами "фінансовий стан та результати діяльності".
4. Статтю 4 викласти в такій редакції:
"Стаття 4. Принципи бухгалтерського обліку та фінансової звітності
Бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах:
повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; 
автономність - кожне підприємство розглядається як юридична особа, відокремлена від її власників, у зв’язку з чим особисте майно та зобов’язання власників не повинні відображатися у фінансовій звітності підприємства; 
послідовність - постійне (із року в рік) застосування підприємством обраної облікової політики. Зміна облікової політики можлива лише у випадках, передбачених національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, і повинна бути обґрунтована та розкрита у фінансовій звітності; 
безперервність - оцінка активів та зобов’язань підприємства здійснюється виходячи з припущення, що його діяльність буде тривати далі; 
нарахування - доходи і витрати відображаються в бухгалтерському обліку та фінансовій звітності в момент їх виникнення, незалежно від дати надходження або сплати грошових коштів; 
превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми; 
єдиний грошовий вимірник - вимірювання та узагальнення всіх господарських операцій підприємства у його фінансовій звітності здійснюється в єдиній грошовій одиниці;
та інших принципах, визначених міжнародними стандартами або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку, або національними положеннями (стандартами) бухгалтерського обліку в державному секторі в залежності від того, які з наведених стандартів застосовуються підприємством".
5. У статті 6:
частину другу викласти в такій редакції:
"2. Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та фінансової звітності здійснюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку в державному секторі, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності";
частину шосту виключити.
6. У статті 8:
1) частину третю викласти у такій редакції:
"3. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення  всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), що здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, а у разі його відсутності, пропорційну відповідальність несуть власники підприємства";
2) у частині четвертій:
в абзаці першому після слова "підприємство" доповнити словами "(крім підприємств, що становлять суспільний інтерес)";
в абзаці четвертому слова "аудиторською фірмою" замінити словами "підприємством, суб’єктом підприємницької діяльності, самозайнятою особою, що провадять діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності";
доповнити новим абзацом такого змісту:
"Підприємство, що становить суспільний інтерес, зобов’язане утворити бухгалтерську службу на чолі з головним бухгалтером";
3) частину п’яту доповнити абзацами такого змісту:
"призначає відповідальну особу, що  подає в установленому порядку та у випадках, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення", інформацію центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним  шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню  розповсюдження зброї масового знищення.
Відповідальна особа не несе дисциплінарної, адміністративної, цивільно-правової та кримінальної відповідальності за  подання центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, інформації про фінансову операцію, навіть якщо такими діями завдано шкоди юридичним або фізичним особам, та за інші дії, якщо він діяв у межах виконання Закону України  "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення";
4) у частині сьомій:
в абзаці першому слова "на яку покладено" замінити словами "яка забезпечує", а слова " (далі — бухгалтер) " виключити;
абзац шостий вилучити;
доповнити абзацами такого змісту:
"Головним бухгалтером підприємства, що становить суспільний інтерес, може бути призначена особа, яка має повну вищу економічну освіту, стаж роботи або бухгалтером, або аудитором, або ревізором не менше трьох років, не має непогашеної або незнятої судимості за вчинення злочину проти власності та у сфері господарської діяльності.
Інші вимоги до головного бухгалтера підприємства, що становить суспільний інтерес, можуть бути визначені законом";
5) частину восьму виключити.
7. У статті 9:
1) у назві статті слово “облікові” виключити;
2) частину першу викласти в такій редакції:
"1. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи";
3) у частині другій:
в абзаці першому слова "на паперових або машинних носіях і" замінити словами "у паперовій або в електронній формі та";
в абзаці третьому слова "і місце" виключити;
доповнити частину абзацами такого змісту:
"Незначні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що вони не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про: дату його складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.
Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг";
4) частину третю викласти в такій редакції:
"3. Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов’язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. 
Операції з цінностями, що не належать підприємству, але тимчасово перебувають у його використанні, управлінні, розпорядженні або на зберіганні, активи в тимчасовому користуванні, в довірчому управлінні, а також матеріальні цінності на відповідальному зберіганні, переробці, комісії, монтажі), а також умовні активи та умовні зобов’язання підприємства (застави, гарантії, зобов’язання тощо), бланки суворого обліку, списані активи відображаються в обліку на позабалансових рахунках.
Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця.
Права і обов’язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку";
5) у частині шостій слова "на машинних носіях" замінити словами "з використанням електронних засобів оброблення".
8. Статті 11 і 12 викласти в такій редакції:
"Стаття 11. Загальні вимоги до фінансової звітності
1. На основі даних бухгалтерського обліку підприємства зобов’язані складати фінансову звітність.
Фінансова звітність підписується керівником підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та головним бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства, за виключенням випадків, передбачених абзацом четвертим цієї частини. У разі коли бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається Законом та договором про надання бухгалтерських послуг.
Фінансову звітність підприємства, що становить суспільний інтерес, підписують керівник або уповноважена особа у визначеному законодавством порядку та головний бухгалтер.
Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), що здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів, а у разі його відсутності, пропорційну відповідальність несуть власники підприємства.
2. Порядок та строки подання фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, звіту про управління (крім звіту про управління банків та емітентів цінних паперів) та звіту про платежі на користь держави до органів державної влади визначаються Кабінетом Міністрів України, для банків — Національним банком України.
3. Для мікропідприємств, малих підприємств, непідприємницьких товариств і представництв іноземних суб’єктів господарської діяльності, крім тих, що зобов’язані складати фінансову звітність за міжнародними стандартами, встановлюється скорочена за показниками фінансова звітність у складі балансу і звіту про фінансові результати.
4. Склад та форми фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності, звіту про управління (крім звіту про управління банків та емітентів цінних паперів) та звіту про платежі на користь держави підприємств (крім банків), фінансової звітності про виконання бюджетів установлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики.
5. Склад та форми фінансової звітності, консолідованої фінансової звітності та звіту про управління банків установлюються Національним банком України.
6. Фінансова звітність та консолідована фінансова звітність за міжнародними стандартами складається на підставі таксономії фінансової звітності за міжнародними стандартами.
7. Звіт про управління подається разом з фінансовою звітністю та консолідованою фінансовою звітністю в порядку та строки, встановлені законом. У разі подання підприємством консолідованої фінансової звітності подається консолідований звіт про управління.
Стаття 12. Консолідована фінансова звітність
1. Підприємства, що контролюють інші підприємства (материнські підприємства), крім фінансових звітів про власні господарські операції, зобов’язані складати та подавати консолідовану фінансову звітність.
Підприємства, що контролюють інші підприємства (крім підприємств, що становлять суспільний інтерес), можуть не подавати консолідованої фінансової звітності, якщо разом із контрольованими підприємствами їх показники на річну дату складання фінансової звітності не перевищують двох з таких критеріїв:
загальна вартість активів — до 4 млн. євро;
чистий дохід від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) — до 8 млн. євро;
середня кількість працівників — до 50 осіб.
2. Міністерства, інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать суб’єкти державного сектору економіки, та органи, які здійснюють управління майном суб’єктів комунального сектору економіки, крім власної звітності складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які належать до сфери їх управління.
3. Об’єднання підприємств, крім власної звітності, складають та подають консолідовану фінансову звітність щодо підприємств, які входять до їх складу, якщо це передбачено установчими документами об’єднань підприємств відповідно до законодавства.
4. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, складає консолідовану фінансову звітність про загальний майновий стан і результати діяльності суб’єктів державного сектору та бюджетів".
9. У статті 121:
1) частину першу викласти в такій редакції:
"1. Для складання фінансової звітності застосовуються міжнародні стандарти, які офіційно оприлюднені на веб-сторінці центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку. При цьому орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку, має право визначати дату, з якої для складання фінансової звітності починають застосовуватись окремі міжнародні стандарти";
2) у частині другій слова "Публічні акціонерні товариства, банки, страховики" замінити словами "Підприємства, що становлять суспільний інтерес, публічні акціонерні товариства, підприємства, які здійснюють діяльність з видобутку корисних копалин загальнодержавного значення, ";
3) частину п’яту викласти в такій редакції:
"5. Підприємства, зазначені у частині другій цієї статті, складають і подають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність органам державної влади та іншим користувачам на їх вимогу в порядку, визначеному цим Законом, на основі таксономії фінансової звітності за міжнародними стандартами в єдиному електронному форматі, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері бухгалтерського обліку";
4) доповнити статтю частиною шостою такого змісту:
"6. Підприємства, які відповідно до законодавства складають фінансову звітність та консолідовану фінансову звітність за міжнародними стандартами, зобов’язані забезпечити ведення бухгалтерського обліку відповідно до облікової політики за міжнародними стандартами після подання першої фінансової звітності або консолідованої фінансової звітності за міжнародними стандартами, що визнається такою у порядку, визначеному міжнародними стандартами".
10. Частину першу статті 13 викласти в такій редакції:
"1. Звітним періодом для складання фінансової звітності є календарний рік. Проміжна фінансова звітність складається за результатами першого кварталу, першого півріччя, дев’яти місяців, крім цього, відповідно до облікової політики підприємства, звітність може складатися за інші періоди.
Звітний період для складання фінансової звітності про виконання бюджетів визначається Бюджетним кодексом України".
11. Статтю 14 викласти в такій редакції:
"Стаття 14. Подання та оприлюднення фінансової звітності
1. Підприємства зобов’язані подавати фінансову звітність органам, до сфери управління яких вони належать, трудовим колективам на їх вимогу, власникам (засновникам) відповідно до установчих документів, якщо інше не передбачено цим Законом. Органам державної влади та іншим користувачам фінансова звітність подається відповідно до законодавства.
2. Фінансова звітність підприємств не становить комерційної таємниці та не є конфіденційною інформацією, крім випадків, передбачених законом. Підприємства зобов’язані подати копію фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності за запитом юридичних та фізичних осіб у порядку, передбаченому Законом України “Про доступ до публічної інформації”.
3. Підприємства, що становлять суспільний інтерес (крім великих підприємств, які не є емітентами цінних паперів), публічні акціонерні товариства, суб’єкти природних монополій на загальнодержавному ринку та підприємства, які здійснюють діяльність з видобутку  корисних копалин загальнодержавного значення,  зобов’язані не пізніше ніж до 30 квітня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком (у разі обов’язковості аудиту, визначеного законом) на власній веб-сторінці (у повному обсязі) та іншими шляхами у випадках, визначених законодавством.
Великі підприємства, які не є емітентами цінних паперів та не зазначені в абзаці першому цього пункту, зобов’язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність та річну консолідовану фінансову звітність разом з аудиторським висновком, в разі якщо його обов’язковість визначена законом, на власній веб-сторінці (у повному обсязі) та іншими шляхами у випадках, визначених законодавством.
Середні підприємства зобов’язані не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, оприлюднювати річну фінансову звітність разом з аудиторським висновком (у разі обов’язковості аудиту, визначеного законом) на власній веб-сторінці (у повному обсязі).
Підприємства зобов’язані забезпечувати доступність фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності для ознайомлення юридичних та фізичних осіб за місцезнаходженням підприємства.
4. Головні розпорядники бюджетних коштів оприлюднюють річну фінансову звітність, річну консолідовану фінансову звітність не пізніше ніж до 01 червня року, що настає за звітним періодом, шляхом розміщення на власній веб-сторінці.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, оприлюднює річну консолідовану фінансову звітність про загальний майновий стан та результати діяльності суб’єктів державного сектору та бюджетів не пізніше ніж до 1 червня року, що настає за звітним періодом, на власній веб-сторінці.
5. У разі ліквідації підприємства ліквідаційна комісія складає ліквідаційний баланс та у випадках, передбачених законом, публікує його протягом 45 днів після його затвердження.
6. Підприємства можуть подавати уточнену фінансову звітність та/або консолідовану фінансову звітність на заміну раніше поданої фінансової звітності та/або консолідованої фінансової звітності за результатами проведення аудиторської перевірки, з метою виправлення самостійно виявлених помилок або з інших причин. Подання і оприлюднення уточненої фінансової звітності та/або уточненої консолідованої фінансової звітності здійснюється у порядку, визначеному для фінансової звітності та консолідованої фінансової звітності".

II. Прикінцеві та перехідні положення
1. Цей Закон набирає чинності через три місяці з дня його опублікування.
2. До 1 січня 2018 року вимоги пункту 9 розділу I цього Закону застосовуються до публічних акціонерних товариств, акції яких включено до біржового списку фондової біржі.
3. Першим звітним періодом, за який підприємства, які зобов’язані застосовувати міжнародні стандарти, подають фінансову звітність на підставі таксономії за міжнародними стандартами в електронній формі, є 2019 рік. Підприємства мають право подавати фінансову звітність, складену за таксономією фінансової звітності, починаючи із звітного періоду, в якому набирає чинності цей Закон.
4. У рамках здійснення заходів, передбачених Законом України “Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції”, суб’єкти господарювання, які провадять діяльність на території проведення антитерористичної операції, на період її проведення звільняються від відповідальності за недотримання строків, передбачених для подання фінансової звітності.
5. Кабінету Міністрів України протягом шести місяців з дня набрання чинності цим Законом:
привести власні нормативно-правові акти у відповідність із цим Законом;
забезпечити перегляд і скасування міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади України їх нормативно-правових актів, що суперечать цьому Закону;
забезпечити затвердження форми звіту про платежі на користь держави з урахуванням наступних показників:
загальна сума платежів;
загальна сума по кожному виду платежів;
загальна сума платежів щодо кожної окремої проектної діяльності;
загальна сума по кожному виду платежів щодо кожної окремої проектної діяльності; 
звітний період, в якому здійснювалися платежі;
перелік окремих проектних діяльностей, які прямо чи опосередковано реалізовуються;
проектна діяльність, у зв’язку з якою здійснювалися платежі;
обсяг інвестицій, здійснених у зв’язку із реалізацією кожної окремої проектної діяльності, я також обсяги видобутку та доходу щодо відповідної проектної діяльності;
зайнятість.

Голова Верховної Ради
України